ENGLAND TIDLIG MIDDELALDER
Romerriket har falt.
England ligger i ruiner, splittet i feidende stammer.
I vest har Irland blomstret opp. Urørt av Roma, beskyttet av havet.
Irenes mektige og hensynsløse konge har lagt britene under seg.
Hvis Irland skal herske, må stammene aldri forene seg.
Et år yngre enn jeg var da jeg tok min første.
Når får jeg jage hjort?
- Hjort? - Si ja, da.
Fortell en gang til det du fortalte forrige uke.
Det må du huske på.
Jeg fikk den!
- Hvorfor vil de gå mot irene? - Noen må ta opp kampen.
Marke og jeg og hvert folk. Vi kan ikke kjempe alene.
- Jeg kunne. - Lille kriger. Vi må være forsiktige.
Vend tomhendt hjem til din kvinne, og hun gjør helvete hett for deg.
- Får jeg? - Ja, selvfølgelig.
Anglerne er kommet, herre.
Det er kelterne, mitt folk jydene og sakserne også.
Godt. Når Marke kommer, er alle samlet.
- Det er en stor dag. - Ja, la oss håpe det.
Takk.
Vi hørte om din tilstand, og ber for en sønn.
Jeg har laget dette til deg.
Feller!
Se på oss. Englands folk.
Splittet...
... og svake, akkurat slik irene liker det.
Men hvis vi var ett land... forent...
... ville vi vært dobbelt så mange som dem.
Vi kunne beseiret dem en gang for alle.
Derfor er vi samlet her i dag for å underskrive denne håndfestingen.
- Hvem ville blitt konge? - Den sterkeste blant oss.
Lord Marke.
Hvis dere liker å sende alt gullet deres til Irland, -
- leve som slaver, så gjør intet.
Hvis vi likte det, ville vi ikke våget livet ved å komme hit.
Min hustru er med barn. Hjertet sier meg det blir en gutt.
Han skal fostres og leve i et land der vi alle sammen, -
- hvert folkeslag, pikterne, -
- kelterne, anglerne, jydene og sakserne lever fredelig sammen.
Denne øya har ikke vært forent siden romerne dro.
- Jeg underskriver håndfestningen. - Hvorfor skulle vi gjøre det?
Kanskje, Wictred, fordi ditt forsøk på å danne et forbund -
- uten å ta med halvdelen av jarlene slo feil.
Til våpen! Irene kommer!
- Ta dine menn og verg kvinnene. - Vi har ikke nok menn.
Tristan! Bak her! Skynd deg!
Hvordan kunne de vite det?
Tristan!
La meg kjempe!
Far...
DUNLUCE SLOTT
DEN IRSKE DRONNINGS BEGRAVELSE
Hun er hos gudene nå, Isolde.
- En dag vil du atter møte henne. - Vil jeg?
Morholt vender hjem.
Hva tidend bringer du om håndfestingen?
Godt, Morholt.
Godt.
Din mor elsket deg så høyt, Isolde.
Hvorfor døde hun, Bragnae? Hvorfor?
Giftige dunster ble hennes død. Sotten rev henne bort.
Nei. Det var hjertet hennes.
D'OR SLOTT
Irene har vært her også.
Mannen din?
Søster, det gjør meg vondt.
Henrettelsene varte en hel dag.
- De gjorde seg leik av det. - De drepte alle våre menn.
Hvem er det?
Tristan, sønn av Aragon.
Nå er vi ætten hans.
Jeg har en sønn på din alder.
Melot.
Melot, det er Tristan.
Hva skal vi gjøre... herre?
Bygge nytt.
Ikke hold igjen. Kom igjen!
Tristan vil ikke slåss. Se, han er redd.
- Vil han fortsatt ikke slåss? - Han er modig som en løve.
Gi ham tid.
Hvorfor tok du av deg hjelmen? Gråter du nå?
Far min døde også, men du ser ikke meg gråte.
Ja, bare løp, du. Finn deg en lem å gjemme deg under, feiging.
NI ÅR SENERE
Tristan! Tristan!
Vi har funnet noe. Bli med, denne veien.
Dette vil du like. Jeg har funnet en lem.
Hvem fant lemmen?
Fint, Simon. Fortell hvordan du fant den.
Se der.
- Hvor fører den hen? - Det får du se.
Det er en flott vase. Den tror jeg jeg tar.
Vi trodde ikke det var noe igjen af den romersk grunnmur.
Det må være et gravkammer.
Her er det. Dypt under tårnet.
- Hvem andre vet om dette? - Ingen.
Godt.
Barbarene har gjenreist slottet i Cornwall, men bygd i stein.
Cornwalls neste skatt skal være slaver. Unge menn, deres fremtid.
Hvis Marke gjør motstand, må Morholt knuse ham.
- Herre konge... - Morholt.
Jeg har ført hæren din til seier i nære som fjerne strøk.
- Jeg har skjenket deg rikdom og makt. - Du har i sannhet vært trofast.
- Når jeg vender hjem fra Cornwall... - Hva ville glede deg?
En hustru.
Mørket faller om en time.
Hva tror du gjemmer seg der ute?
Britannia. De gamle romernes land. En verden av ondskap og sorg.
Jeg vil se det.
Vet du hva fremtiden bringer?
Jeg ser det livet som er din skjebne.
Far din vil snakke med deg.
Er jeg bare en slave du kan selge som du lyster?
Har jeg ikke noe å si over mitt eget liv?
Det er din plikt å tjene din konge.
- Du er min far. - Så adlyd meg... datter.
Har din far fortalt det?
- Og behager det deg? - Jeg godtar det.
Vi har mer til felles enn du aner.
Hvordan da?
Jeg blander også eliksirer.
Gift. Utvunnet av leveren til pinnsvinfisk.
En eneste dråpe... lammer alle sanser.
Så hvis klingen ikke dreper...
Det kan leges med tistler og bark.
Kan du motgiften til den også?
Yohimbin.
Gjør en hard mann...
... enda hardere.
Den eneste kuren er yr løssluppenhet.
Til vår bryllupsdag.
Jeg må fare til Cornwall for å kue opprørerne.
Slipp dem løs.
Der og der.
- Finn Tristan. - La henne være!
Løp!
Klyng ham opp. Skaff et tau.
Den som er så dum å trosse oss, lider samme skjebne.
Nei. Ta meg. Nei.
Kommer det flere angrep, vil vi drepe dem alle, -
- og legge hele landet øde. Ta hestene.
- Når ville du angrepet? - Med en gang. Med alle våre krefter.
- Til hest er de dobbelt så mange som vi. - Du fører mennene rett i døden.
Skal vi ikke gjøre noe?
Det ville fryde Donnchadh å se meg ydmyket. Nei, vi må handle.
Slaget må være avgjørende. Men vi kan ikke kjempe alene.
Velan, er mennene fra York kommet for å kjempe ved vår side?
- Og sakserne av Wessex? - Mine menn vil ikke følge en pikter i strid.
Slett ikke med en hær av anglere og keltere.
- Hvorfor er dere her da? - Tristan bør la meg føre hans menn.
- Jeg lar meg ikke føre av noen. - Unntatt Marke?
Marke reddet meg fra slottet da jeg var gutt. Du løp.
Så når jeg tenker på konger, tenker jeg på ham og når jeg tenker på kujoner...
De er en dagsreise fra skipene.
Hvem rir ut med Tristan og kjemper mot fienden?
Hva er planen, Tristan?
Jeg trenger våre to raskeste løpere...
Der løper de. Etter dem.
Omring dem.
Her.
Morholt... de er tilbake!
De har et hode.
Det er en felle!
Drep slavene!
Simon...
Vi tar deg med hjem.
Jeg vil ikke dø.
Jeg kan ikke kjenne beina og hendene mine.
Gift.
Den andre båten.
Han skal få en konges begravelse.
Farvel, Tristan av Aragon. Død over Irland.
Da irene kom til Cornwall og min far overga seg...
... skånte dere et dusin av hundre menn.
Jeg er mindre storsinnet.
Hærføreren og tre av hans menn skal føre hjem denne tidend.
Og resten...
Seier.
Og Tristan?
Og Simon.
Elsket jeg ham som en sønn? Eller utnyttet jeg ham til egen fordel?
Han visste det. Han visste det.
- Hvor skal vi hen? - Bort.
Hva plager deg, mitt barn? Få høre.
Din far vil finne oss, og jeg vil miste hodet.
- Jeg må svare for deg. - Ingen svarer for meg!
Jo, jeg må! Og du blir Morholts hustru.
Skal jeg leve uten kjærlighet, som min mor?
- Hva er det? - Hvor da?
Isolde, nei. La være.
La være, Isolde!
- Det er en mann. - Død?
Han lever! Hjelp meg, Bragnae.
Hjelp meg! Skynd deg!
Gjør opp ild.
Fort!
Hjertet hans svikter.
- Hva gjør du? - Han må ha varme. Nå.
Kle av deg. Skynd deg.
Skynd deg.
Lukter du det? Lukter du giften?
Når han har fått varmen i seg, må han ha tistel og bark.
Jeg har ikke ligget naken hos en mann på 15 år.
Vær hilset.
Du har sovet veldig lenge.
Du er i Irland. Visste du det?
Ta det rolig. Du er trygg her.
Ingen vet det. Ikke vær redd. Sov trygt.
Sov.
- Nei! - Rolig nå. Du trenger ikke steinen.
Jeg glemte å fortelle ham om deg.
Jeg venter utenfor, som et annet fe.
- Du sa ingen visste det. - Unnskyld.
Hun er kammerpiken min. Hun har sverget å tie.
Ligg ned, er du snill.
Vær så snill.
Det er godt at du begynner å huske. Det vil nok svi.
Husker du noe mer?
Båten jeg fant deg i? Hvordan du fikk det såret?
For mange spørsmål.
Sånn. Hold det tørt.
Her er klær, brød...
... og du har vann og ild.
Havet er der ute, hvis du vil lauge deg.
Du finner ikke vei noe sted, så ikke dra herfra.
- Du må stole på meg. - Hvorfor hjelper du meg?
Jeg kommer igjen.
Du spiller et farlig spill.
- Han er engelsk, Isolde. - Og vi holder ham fanget.
Du må ikke finne på å si hva du heter.
Jeg trodde du ville vekk fra dette stedet. Hører du?
- Han må ha mer mat i morgen. - Han er ikke din byrde.
- Du har vært vekk. - Du merket det? Ja, litt.
- Hvor? - Vi holdt øye med klosteret.
- Trenger du fristed? - Enkelte kvinner gjør.
Du finner ikke frelse i en ny tro. Din plass er her...
... hos Morholt.
Er det bud fra min festemann?
Det drøyer, -
- men han finner sikkert trøst i din lengsel etter ham.
Hva heter du?
Det er nok best vi ikke bryr oss om navn.
Hvordan kan jeg takke deg hvis jeg ikke vet hva du heter?
Det har du nettopp gjort.
Hvis du nå må vite det. Jeg heter Bragnae.
Jeg er hoffdame. Foreldrene mine er døde.
Mor var kilden til den godheten som visst forvirrer deg slik.
Far hadde latt deg ligge der du falt.
Tristan av Aragon.
Nåvel, Tristan av Aragon...
Jeg ville også vært nysgjerrig hvis jeg ikke allerede hadde sett alt.
Jeg håper du verdsetter hva vi våger, og vil ære oss ved å reise så snart du er helbre
Hun liker meg.
Men hun har rett. Dere våger mye.
Hva med foreldrene dine?
- De døde også da jeg var barn. - Av hva?
Irsk velgjerning av et annet slag.
Det var sørgelig.
I morgen, da.
I morgen.
"Hun som fødte deg unnfanget deg der.
Legg meg som en seglring ved ditt hjerte.
Som en seglring om din arm. For kjærligheten er sterk som døden."
Tåpelig.
Tenk, jeg tror det. Tror du ikke livet har mer å by på?
- Enn hva? - Enn plikten og døden.
Hvorfor ble vi gitt følelser hvis vi ikke får ha dem?
Hvorfor skal vi lengte etter noe hvis vi ikke skal få oppnå det?
Nei, ikke hør på meg. Du er så sikker i din sak.
Din sikkerhet er som en rustning.
- Jeg skulle ønske jeg hadde den. - Hva skulle du med den?
Gleden ved å være kvinne.
Ønske meg det jeg ikke kan få.
Mitt eget liv.
- Det er på tide å gå. - Jeg følger deg om et øyeblikk.
Du må hvile deg, -
- i tilfelle din festemann vil treffe deg.
Er du trolovet?
Ja.
Hvordan er han?
Mørk. Høy. Nesten dobbelt så stor som deg. Ridderligheten selv.
Jeg trodde -
- da du snakket om å ønske deg det du ikke kan få...
Jeg visste ikke hva jeg snakket om.
Utenfor, ved skrenten, er det en båt.
Det er nok best du drar i den.
Du må snart reise.
Hvordan har du det?
Jeg vet ikke.
Det er lord Bodkin!
De har funnet båten din. Kongen leter over hele kysten.
Han finner deg. Det går mot høyvann. Du må vekk.
Bli med meg. Bli med meg!
- Det kan jeg ikke. - Hvorfor ikke? Bli med.
Vi vet begge at det er umulig. Vi har visst det fra første dag.
Det betyr ikke at det ikke er ekte. Det er bare ikke mulig.
Jeg vil vite at du er i live et sted og tenker på meg fra tid til annen.
Jeg vil vite om livet har mer å by på.
Det får jeg ikke vite hvis de dreper deg.
Reis.
En kornisk kriger kan ha gått i land.
Vær på vakt. Vi leter etter ham i denne stund.
Jeg håper vi bare finner det råtne liket hans, -
- for din festemann har falt for hans sverd.
Morholt er død. Felt i strid.
Bragnae, trøst henne.
- Hun er lamslått. - Som jeg er av hennes sorg.
Vi må angripe britene straks.
- Knuse dem med en mektig styrke. - Mektig styrke?
Styrken som Marke utslettet? Er det den du mener?
Vi angriper ikke før vi atter er mannsterke, og enn så lenge...
... må list så splid mellom dem.
Hvordan?
Vi utlover en belønning.
Jeg hører om en turnering.
Donnchadh. Han gir sin datter og landet Lionath som medgift -
- til det engelske folket som vinner.
- En måte å sette os opp mot hverandre. - Det kan vel også de andre gjennomskue.
Som jarl av Wessex er det min plikt å kjempe for mitt folk i denne turneringen.
- For dere selv, mener jeg. - Dere sverget å støtte Tristan.
Tristan er død. Mitt folk har lidd nok.
Lionaths rikdom er mer forlokkende enn noe forbund.
- Jeg er fast bestemt. - Det er vi også.
Så la det skje.
Du er trett. La meg samle menn. Jeg fører dem mot Donn...
Du er mitt blod...
... og du har en edel karakter, men...
- Tristan er tilbake! - Han lever!
Lord Marke, lord Marke! Det er Tristan!
Det er ikke sant.
Jeg så deg død.
Jeg ble frelst.
Hvordan? Hvordan?
Fortell oss mer, Tristan.
- Tristan, det må være en historie. - En skål!
- Tristan. Oppstått fra de døde. - Ja, oppstått fra de døde.
Irlands konge utlover sin datter i en turnering og innbyr alle folk.
Mange av jarlene sender riddere som skal kjempe i Donnchadhs...
Gud vet hva som skjedde med ham.
"Mitt ansikt i dine øyne. dine i mine viser seg, -
- og sanne hjerter hviler i våre ansikter.
Det som dør var ikke likelig fordelt.
Hvis våre to hjerter er ett, -
- eller du og jeg elsker på samme vis, -
- kan ingen kjølne, ingen kan dø."
- Hva? - Bare slik holder vi forbundet ved like.
- Skal vi kjempe mot våre feller? - Alle drar til turneringen.
Kunngjøre at du vil dele medgiften med de trofaste jarlene -
- og gi din støtte til seierherren. Da er de andre tvunget til å følge deg når du vinne
Hvis vi vinner. Hvis vi taper, kan vi få Wictred som konge.
Jeg trenger en uovervinnelig ridder.
- Meg. - Du er ikke frisk ennå.
La denne ferden lege meg. Jeg skal være rede.
Det vet du jeg vil være.
Hva skyldes dette glødende ønsket?
La meg dra ut og vinne deg en hustru.
Hun kan skape fred uten at det koster en eneste dråpe blod.
Kanskje hun kan lege det såret som alltid piner deg.
Våpenhvile. Dere kan reise trygt i landet.
- Neste. - Lothred av Wenforth.
Cornwall der borte.
- Hvordan ser jeg ut? - Hvordan du ser ut?
Hvor er prinsessen? Hva er hennes navn? Isolde? Jeg vil se hvordan hun ser ut.
Da er du nesten klar.
Men ikke helt.
Hvis jeg er en gave skal jeg pakkes inn.
- Navn? - Leborn av Brach.
Se som biene summer om honningen.
- Navn? - Tristan av Aragon.
- Så han lever. - Enn så lenge.
Navn?
- Navn? - Wictred av Glastonbury.
Jeg møter ikke med noen forkjemper her. Før det inn.
Hvorfor Wictred?
Jarlene ville aldri stått samlet bak ham.
Tror du hun har smitte?
Siden tidenes morgen har ridderen dratt ut i turnering.
Her oppøver han sine evner, avgjør sine tvister -
- og beviser at han er verdig for Gud.
For bare et sant hjerte kan seire i kamp.
Krigere, gå på!
Nå har han ham.
- Få det til å se ekte ut! - Hva?
Jeg gir meg!
Det var vel ekte nok.
Vann? Du kjempet drabelig.
- Her. - Det er mot reglene.
Jeg tillater det.
Hanwald overgir seg for Tristan av Aragon.
Alfred av Wessex skal møte Hengist.
- Du møter jo ingen motstand. - Ingen helt rettferdig loddtrekning.
Angrip i rett tid. Trett ham ut først.
Tristan av Aragon skal møte Sigburt.
Noah overgir seg for lord Wictred.
Sigburt overgir seg for Tristan av Aragon.
Hengist overgir seg for Alfred av Wessex.
Lord Wictred av Glastonbury skal møte Cahal.
Cahal overgir seg for lord Wictred.
Hanwald overgir seg for Tristan av Aragon.
Lord Wictred av Glastonbury skal møte Cahal.
Stridsklubben.
Tristan av Aragon fra Cornwall skal møte Hanwald.
Hanwald overgir seg for Lord Wictred.